![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhJ4jOahexch1kn-JfK0Z6sb2xUWyh2OWocovmukZhGiQqT1UrYi5e2v-7DzEPXizMHGVy6EVLgNuGij4tXgxbRa6YNuQrC_wn2OhaxsEXEJl6VCnQaCGHeeelQR0D4HoUoc6R-QvkbaB0/s200/dianac.jpg)
străzile
sunt bântuite, poartă cearcăne adânci
cochetă
în faldurile mantiei sale
Dunărea
își desface evantaiul
peste
cerul pios aruncă ocheade ca o femeie bine dispusă
desculți,
sub felinarele aprinse,
greierii
își freacă picioarele deasupra soneriei de urgență
coasta
ni se dezvelește, sălciile plâng răsucite de vânt
dimineață
ne-am întors acasă
patul
era un imens poem
în
care ne-am aruncat osteniți